I et mytisk land og en magisk tid-
- hviler et stort kongeriges skæbne på skuldrene af en ung dreng.
Hans navn: Merlin.
Er vi fangede i en fælde?
Det er meningen.
Føg efter mig!
- Se her, Deres majestæt. - Han må følge med til Camelot.
Det er ikke en almindelig fange.
Ser man det...
Det er Caerleons kongelige våben.
Ikke sandt -
- Deres højhed?
- Det er ikke hans første invasion. - I sidste uge indtog han Stonedown.
Men vi er midt i kongeriget. Han løb en stor risiko.
Han ser måske anderledes på det.
Det er ikke tilfældigt, at alt dette er sket efter Uthers død.
Din far var en stærk konge. Hans fjender respekterede den styrke.
- Er jeg ikke værd at respektere? - Jo!
Alle i Camelot ville ofre sit liv for Dem.
Men for Camelots fjender -
- er De uerfaren som konge.
De må vise, at alle trusler mod Camelot bliver slået hårdt ned.
- Opnåede vi ikke det i dag? - Nej, det var ikke godt nok, sire.
Ikke for at afskrække sådan en som Odin.
Hvad vil du foreslå?
Jeg vil foreslå...
At vi tvinger ham til at indgå en fredsaftale.
Han må trække sine soldater ud.
Give os vores områder tilbage. Han må opgive Evorwick.
- Han vil da hellere dø. - Så har du ikke noget valg.
- Jeg kan da ikke bare slå ham ihjel. - Du må vise, det er dig, der regerer.
- Det må kunne gøres på en anden måde. - Nej.
Tænk over det. Beslut Dem senest i morgen.
- Arthur... - Ikke nu, Merlin.
Arthur?
Arthur.
- Værsgo. - Tak.
Du må fryse.
Har du ikke sovet? Har du spekuleret på det Agravaine sagde?
Hvad vil du så gøre?
Far var en stor konge. Jeg har ikke hans visdom.
Jeg kan kun handle, som han ville have gjort.
Vil du udarbejde en fredsaftale?
Jeg må vise, at jeg er min fars navn værdig.
Du ved, at Caerleon ikke vil skrive under.
Caerleon har kun sig selv at takke.
Du har altid udvist nåde i kamp.
Du har aldrig ydmyget fjenden. Det her ligner dig ikke.
Du aner ikke, hvordan det er at tage disse beslutninger.
Hold dig til det, du ved noget om.
Hvad er det?
Tror du, jeg vil ydmyge mig for dig?
Du har invaderet vores kongerige.
- Hvad hvis jeg ikke skriver under? - Så må du bøde med dit liv.
- Hvem har skrevet vilkårene? - Arthur Pendragon. Camelots konge.
Javel...
Bare få det overstået.
Tænk over det. Vi kan opnå fred.
- Som imellem vores fædre. - Men vi er ikke vores fædre.
Er du modig nok til at slå mig ihjel?
- Du giver mig ikke noget valg. - Du vælger ingenting, knægt!
Det er mig, der vælger at dø. Få det overstået!
Skal ske.
De nyder allerede respekt i rådet og blandt folk for deres beslutsomhed.
Tak, morbror. Hvad skulle jeg gøre uden din støtte?
Det kan ikke have været nemt.
Det var nødvendigt at vise styrke.
Kan barmhjertighed ikke være en styrke?
Ikke for typer som Caerleon.
Jeg var nødt til at statuere et eksempel.
Du fortryder det altså ikke?
Min samvittighed er ren. Gør nu rent.
Du kan snakke med mig. Lad være med at skubbe dine venner fra dig.
Jeg kan ikke tillade mig den luksus at have brug for venner.
Kongeriget er mit ansvar nu. Det må du lære at forstå.
Det er ikke en krigsskade. Det er kujoners værk!
Arthur skal få betalt for det her. Hele Camelot skal få betalt!
Kom ind.
Undskyld, at jeg forstyrrer.
Jeg håber, at mine råd den senere tid har været til gavn.
Naturligvis.
Der er noget ret ømtåleligt, jeg gerne vil drøfte med Dem.
Ja?
Det drejer sig om Guinevere.
Hun er smuk og har givet mange gode egenskaber.
- Men hun er en tjenestepige. - Det gør mig ingenting.
Heller ikke mig! Det er folket, jeg er bekymret for.
- Som konge gør jeg, som jeg vil. - Nej, Deres majestæt.
De må gøre det, der forventes af Dem.
Deres folk -
- vil ikke se deres konge sammen med en smededatter.
Det er en personlig sag, som ikke vedrører riget.
Du kan ikke styre med hjertet, Arthur. Det forstod din far.
Du ville ikke slå Caerleon ihjel.
Men du var stærk. Du regerede med hovedet, som det sig bør for en konge.
- Ja. - Nu må du udvise samme styrke.
Se bort fra følelserne for dit kongeriges bedste.
- Se bort fra følelserne for Guinevere? - Ja, det er jeg bange for.
Du virker anspændt. Oprørt, nervøs og vred.
Det er ikke vrede, men kontrolleret aggression.
- Godt, at vi fik det afklaret. - Deres majestæt! Her er et bud.
En hær har krydset vores grænse. Caerleon dronnings hær.
Caerleons soldater kan være her i morgen aften.
Vi må indhente dem, inden de når til Landshire-åsen.
Camelots riddere gør sig klar. Vi ridder ved daggry.
- Længe leve kongen! - Længe leve kongen!
Stands!
Jeg vil ikke gøre nogen fortræd.
Jeg vil bare tale med dronningen.
Morgana Pendragon! Sniger du dig ind i mit slot om natten? Søger du døden?
- Mit ærinde haster, Deres majestæt. - Har du et ærinde med mig, din heks?
- Jeg kommer i min fars navn. - Javel, ja. Men du og ham...
Jeg taler om Gorlois.
Uther er kun min kødelige far. Gorlois opdrog mig.
Jeg kan godt huske ham. Han var en god mand; en mand af ære.
Og hans eneste belønning var døden, forrådt af sin konge.
Det virker, som om vi begge har mistet noget på grund af familien Pendragon.
For sidste gang, hvad gør du her?
Deres Højhed...
Uther var en plage for sit land. Det samme er hans søn.
Jeg er ude efter hævn ligesom De selv.
Jeg tilbyder Dem blot min hjælp.
Endnu en uge i vildmarken.
Spise mærkelige dyr, spises af mærkelige dyr...
Ikke noget varmt vand. Det bliver sidste gang, vi sover i en seng.
Jeg kan udstå alle mulige farer, men jeg deler ikke seng med dig.
- Sådan mente jeg det ikke. - Det er rart at vide.
- Hvor skal du hen? - Det er min sag. Du skal ikke blive.
Stands! Vis mig, hvem De er!
- Undskyld, sire. - Der er ingen skade sket.
- Arthur! - Må jeg komme ind?
- Vil du have noget at spise? - Nej tak. Jeg bliver her ikke.
Guinevere... Tro mig, når jeg siger, at du ikke har gjort noget forkert.
- Og det her skyldes ikke dig. - Hvilket?
Situationen har ændret sig.
Nu når min far er død, påligger det mig at styre landet.
Nu når jeg er konge...
Så er det uden betydning, hvad jeg selv vil.
Jeg må tjene mit folk.
Jeg bliver vurderet på mine handlinger, og hvem jeg omgås.
- Skammer du dig over mig? - Nej.
Nej.
Men nu når jeg er konge, sømmer det sig ikke.
Er jeg ikke sømmelig?
Det lader ikke til det.
Arthur... Kan du ikke høre, hvordan du lyder?
Nogen har overtalt dig til det her, ikke?
Slet ikke. Jeg træffer mine egne valg.
Som for eksempel at vi ikke kan være sammen?
Ja.
Jeg forstår...
Undskyld, Guinevere. Det er uundgåeligt.
Arthur!
Du må ikke lade andre fortælle dig, hvad du skal gøre.
Lyt til dit gode hjerte. Først da bliver du den konge, du gerne vil være.
Du skal ikke være ked af det. De kommer snart hjem igen.
Men det er noget andet denne gang.
Camelots skæbne hviler på Arthurs skuldre alene.
Han er ikke alene. Det ved du om nogen.
Jeg ved det. Men ved han det selv?
Sørg for, de har, hvad de skal bruge. De skal være udhvilede i morgen.
Slaget begynder ved daggry.
Vi burde sove nu.
Hvordan har han det?
Han er vores konge. Hvis vi kommer noget til, klandrer han sig selv.
Elyan?
Deres majestæt skal vide, at vi alle vil gå i døden for Dem.
Vi bærer Pendragons våben med stolthed.
I morgen slås vi for frihed og retfærdighed i Deres navn.
Tak, Elyan. Tak, alle sammen.
De mener hvert eneste ord.
Jeg tvivler ikke på deres loyalitet. Men fortjener jeg den?
Det er jo ikke nemt for dig at sende dem ud i kamp.
- Og det ved de godt. - Men var det den rigtige beslutning?
Hvis du kunne, ville du træffe en anden beslutning, men du har ikke noget valg.
Jeg havde et valg.
At lade Caerleon leve eller dø.
Jeg traf den forkerte beslutning. Og nu er Camelot i krig.
Arthur! Ingen er villig til at ofre så meget for kongeriget som dig.
- Du havde Camelots bedste for øje. - Måske...
Men mine soldater må betale med deres liv.
Stands!
Jeg er ubevæbnet.
De ved, hvem jeg er. Før mig til dronningen.
Hvad skal dette betyde?
Jeg ved, De mener, at jeg har gjort Dem uret, og De har ret.
Jeg handlede fejt, og jeg vil gerne undskylde.
Min mand får ikke livet tilbage af en undskyldning.
- Jeg kan ikke godtgøre tabet. - Så hvad vil De her?
Jeg vil afblæse striden.
- Det er for sent. - Jeg foreslår ikke våbenhvile.
To riddere bør afgøre striden i en tvekamp.
- Hvorfor skulle jeg gå med til det? - Der har flydt nok blod allerede.
Vi kunne redde hundredvis af liv.
- På hvilke vilkår? - Hvis vi vinder, trækker vi os.
Og ellers får De det halve af Camelot.
- Undskyld. - Kender De ham?
- Det er min tjener. - Slå ham ihjel.
Lad ham gå. Han er bare en enfoldig nar.
Nu har De bedt mig om to tjenester her til aften.
De skal nok få Deres tvekamp. Annoncer Deres ridder klokken 12.
- Tak, Deres Højhed. - Tag narren med Dem.
- Enfoldig nar? - Du havde nær kostet mig mit liv.
- Det lod du til at kunne klare selv. - Hvad er der med dig?
Jeg er din ven!
Du ville nok bare hjælpe på din egen forvirrede måde.
Men gør det ikke igen.
- Men vi kan vinde krigen. - Ja. Men for hvilken pris?
Vi kan da ikke afstå vores land.
Det er den aftale, jeg har indgået, og den står jeg fast ved.
Så mangler vi bare at vælge en ridder.
- Det vil være en ære, Deres majestæt. - Der er kun én mulighed.
Denne kamp er min.
Jeg bryder mig ikke om det. Det må være et trick.
Hvorfor ville Arthur udvælge sig selv?
Arthur risikerer hellere sit eget liv fremfor soldaternes.
- Tro mig. Arthur skal nok kæmpe. - Du virker næsten glad, Morgana.
Arthur er en stor kriger. Du har lige så meget at miste som mig.
- Du sukker jo efter Camelots trone. - Jeg har krav på den.
- Arthur vinder ikke. - Hvordan ved du det?
Jeg har styrke til at forhindre det.
Så må du tage den i brug.
Morgana...
- Fik du fat i det? - Selvfølgelig.
Efencume ætgædre, eala gastas cræftige: Ecg ahefigle -
- ahefigle mid pare swaernese pusenda geara...
Ofercum pone swurdboran.
Arthur er så godt som død.
Ikke for hårdt. Slå mig ikke ihjel på forhånd.
Giv Guinevere den her, hvis det bliver min sidste dag.
Hils hende og sig, at jeg beder om forladelse.
Er det virkelig risikoen værd? Camelot har brug for dig i live.
Udfaldet er uvist. Men for første gang siden jeg blev konge...
Så ved jeg, at jeg har truffet den rigtige beslutning.
Hvad der end sker...
- Du er vel ikke ved at græde? - Nej. Held og lykke.
Tak, gamle ven.
Tiden er inde.
- Er alt i orden? - Merlin?
Alt er i orden.
Godt...
Du har tjent min mand godt, Derian. Jeg ved, du vil gøre det samme for mig.
Derian... Ingen blødsødenhed, ingen pardon.
Tøv ikke. Arthur Pendragon skal dø.
Det her har stået på længe nok.
Jeg har forhekset Arthurs sværd.
Det vejer tusind evigheder.
Ecg tofeallel
Længe leve kongen!
Du har sejret.
Jeg skal nok opfylde vilkårene i aftalen.
Min hær rejser før skumringstid.
Hvorfor skånede du min ridders liv?
Jeg er ikke ude efter sejr, men fred.
Jeg håber, at vores kongeriger kan begynde på en frisk.
Der er noget over Dem, Arthur Pendragon...
Noget som indgyder mig håb.
Du havde ikke styrken, Morgana. Arthur var gjort af et sejere stof.
- Næste gang er han ikke så heldig. - Der bliver ingen næste gang.
Ikke for mig, i hvert fald.
- Jeg har måske fejlbedømt vores konge. - Lad dig ikke narre.
Det var dig, der narrede mig.
Du er ved at blive ædt op af bitterhed. Den spreder sig som en sygdom.
- Jeg lod dig smitte mig med had. - Det passer ikke!
- Benægter du, at du ville hævne dig? - Ja, jeg ville hævne mig.
Men det betyder ikke, at det var det rigtige at gøre.
Du er svag, Annis. Ligesom jeg troede.
Slut bare fred med Arthur.
Men jeg helmer ikke, før hele Camelot bukker for mig.
Morgana!
Du kom til mig i Gorlois' navn. Men du ligner Uther mere, end du aner.
- Du er en helt! - Tak, Merlin.
Tak ikke mig. Tak folket.
- Mener du da noget andet? - Jeg ved måske noget, de ikke ved.
At du er et kålhoved.
Måske. Jeg burde have lyttet til dig. For en gangs skyld havde du ret.
Selvom du er en elendig tjener.
Kom ind!
Gwen...
De her... er til dig.
Jeg plukkede dem ved vejkanten.
Tak. Men hvad er de til?
De er min undskyldning.
Jeg forstår godt, hvorfor det er, som det er.
En god konge skal respektere gamle traditioner, ligesom far gjorde.
Men en god konge skal også følge sin overbevisning -
- og gøre det, han mener er rigtigt og blive set med dem, han synes om.
Selvom de ikke er sømmelige?
- Besvarer det spørgsmålet? - Det er en begyndelse...
Vi kan få brug for drengen.
Slå Arthur Pendragon ihjel!
Er der noget galt, Merlin?
- Hvorfor vil han dræbe Arthur? - Du er den eneste, jeg kan stole på.
Du er ren fantasi.
Tekster: Katarina Øyangen www.undertext.com